ALICE U ZEMLJI ČUDA
Kako da stignem do zemlje čuda
preko brda i ispod zemlje
ili samo da pogledam iza drveta
kada se oblak kotrlja
kotrlja svuda okolo i napusti nebo
gdje je zemlja daleko od očiju
gdje ljudi ne mogu reći
Kada je bilo
da zvijezde idu
da trava cvjeta
to vjerojatno postoji negdje
u sunčanom popodnevu
Alice u zemlji čuda
Kako da stignem do zemlje čuda
preko brda il' ovdje il' tamo
Ja želim
u zemlju čudesa...
"... i zato je on uspio poslije...
"mnogo prepreka uzurpacija i borbe.
"Edwin i Morkar, earlovi od Mercya i Northumbria,
su ga prihvatili, i tada se Stigand..."
- Alice. - Hmm?
- O, slušam. - "I tada se Stigand,
"Arhibiskup Cantenburia, složio da se sretne s Williamom...
i povjeri mu krunu."
"William kao vladar bio je primjer..."
Alice. Da li bi bila ljubazna da obratiš pozornost na lekciju iz povijesti?
Oprostite, ali kako mogu obratiti pozornost...
na knjigu bez slika?
Moje drago dijete,
ima jako puno dobrih knjiga na ovom svijetu bez slika.
U svijetu, možda, ali u mom svijetu,
knjige su ništa bez slika.
Tvoj svijet? Ha! Koja besmislica.
- Sada, još jednom. - Besmislica?
- Od početka. - To je to, Dina.
Kada bi imala svoj svijet, sve u njemu bi bilo besmisleno.
Ništa ne bi bilo zato što je,
zato što bi sve bilo zato što nije,
i suprotno, zato što nije, ne mora biti.
I zato što ne mora biti, i nije.
Vidiš?
U mom svijetu, ti ne bi rekla "mijau."
Već bi rekla, "Da, Gospođice Alice."
O, u mom svijetu. Ti bi bila kao ljudi, Dina.
I svi ostali tamo, životinje također.
U mom svijetu:
"Mačke i zečevi
živjeli bi u malim kućama
i nosili bi obucu i šešire i prsluke
U svijetu samo mom
sve cvijeće
imalo bi jako posebne moći
sjedilo bi i pričalo sa mnom
satima, kada sam sama.
U svijetu samo mom
bile bi neke nove ptice
fine i prijateljske kako-ste-ptice
i kada poželim nekoliko plavih ptica
U tom svijetu
samo mom
mogla bih čuti
brbljanje potoka
i da čujem njegovu pjesmu i da je razumijem
i još bih željela
znati put do tamo
zato što je moj svijet
Zemlja čuda."
O, Dina. Zamisli zeca sa sakoom... i satom!
O, mojeg mi krzna i brade! Kasnim, kasnim, kasnim!
To je zanimljivo. Gdje bi to zec kasnio?
- Molim vas, gospodine! - Kasnim, kasnim
a danas je vrlo važan dan. Nemam vremena za zdravo. Zbogom.
- Kasnim, kasnim... - To mora da je nešto važno.
Kao neka zabava ili slično. Gospodine Zeče! Sačekajte!
Ne, ne, ne, ne. Ja sam zakasnio.
Stvarno sam u žurbi nemam vremena za zbogom, zdravo.
Kakvo čudno mjesto da se napravi zabava.
Znaš, Dina, da ne bi smjele...
ne bi trebale ovo.
Poslije svega, mi nismo ni pozvane,
a radoznalost vodi u nevolje.
Zbogom, Dina. Zbogom!
Pa, poslije ovoga, mislim da padanje...
o. Padala sam ja i niz stepenice.
Bože. Što ako sam propala skroz kroz...
centar zemlje...
O! I izađem s one druge strane...
gdje ljudi hodaju naopako?
O, to je smiješno. Nema nikoga...
O, gospodine Zeče! Pričekajte!
Molim vas!
čudno!
- O! - O! O, oprostite.
To je potpuno u redu, ali dajte mi zadovoljenje.
- Vidite, ja sam pratila... - Bolje, što? Ručica? Okret?
- Molim vas, gospodine. - Otmjeno, ha?
Jedan dobar odgovor zaslužuje drugi. Što mogu učiniti za vas?
Vidite, tražim bijelog zeca, i dopustite mi...
- Eno ga! Ja stvarno moram unutra. - Oprosti. Prevelika si.
- Stvarno neprohodno. - Mislite nemoguće.
Ne, neprohodno. Ništa nije nemoguće.
- Zašto ne bi probala tu bocu na stolu? - Stolu?
Pročitaj upute i upravo se upravljaj u pravom pravcu.
"Popij me."
Hmm. Bolje da pogledam, jer ako uzmem gutljaj više...
iz boce s markom "otrov,"
sigurno ću se razočarati prije ili kasnije.
- Oprosti? - Samo sam davala sebi neke dobre savjete.
Ali... Mmm.
Ima ukus, uh, trešnje.
Kokte, sinalka, coca-cole. Bože!
Što da radim?
Skoro si mala kao svijeća.
Ali vidi! Baš sam prave veličine.
O, ne vrijedi.
Zaboravio sam ti reći.
Zaključan sam!
O, ne!
Uh, ali naravno... imaš ključ, pa...
- Kakav ključ? - Nećeš mi valjda reći da si ga ostavila gore.
O, Bože.
- Što sada da radim? - Probaj kutiju, naravno.
"Pojedi me." Dobro, ali tko zna što će se sada dogoditi.
Što ste rekli?
Rekao sam, "Malo toga će te odvesti na dug put."
Pa, ne mislim da je sve ovo smiješno.
Sada... Sada se n-nikada neću vratiti kući!
O, ajde, ajde, sad. Plakanje ti neće pomoći.
Znam, ali ja...
Ja prosto ne mogu... ne mogu stati!
Ajde! O! Što da radimo.
Ti! Ne placi! Stop!
Boca. Boca!
O, Bože. Ponekad poželim da ne placem toliko.
O, mornarski život je život za mene
O kako volim jedriti na otvorenome moru
I ja nikad, nikad, ne mislim o vremenu
Zato što ni vrijeme nikad, nikad ne misli na mene
O, mornarski život je život za mene
i ja nikad, ni... Ahoj!
I ostale nautičke ekspresije! Zemlja!
- Koliko daleko, Dodo? - Dodo?
Tri stupnja od zvijezde. Guraj naprijed, moj dragi.
Hoću u luku i nemam vremena uopće.
- O, ju-hu-hu i boca u moru - Uh, gospodine Dodo! Molim vas!
- i valjda se ribe snalaze u moru - Molim vas, pomognite mi!
Um, uh, uh, oprostite, ali, uh,
da li bi ste mi mogli pomoći, molim?
Upomoć. Molim vas...
Upomoć!
Naprijed, natrag, unutra van, dođi i budi prisutan u utrci
Nitko ne ostaje suh kada sudjeluje u utrci
Natrag, naprijed, van unutra, skroz do vrha
Nikad ne počinjemo nešto što ne završimo
Skačem, preskačem Otmjeno-
To je sve za sutra ali završiti ću jučer
Ukrug, ukrug, ukrug želimo još i više
Jedan put smo bili iza ali sada smo našli gdje smo...
Naprijed, natrag, unutra van, dođi i budi prisutan u utrci
Nitko ne ostaje suh kada sudjeluje u utrci
Ah, natrag... Kažem! Nikad ne možeš ostati suh.
- Ostati suh? - Moraš se utrkivati s ostalima.
Prvo pravilo u utrci, znaš.
Ali kako ja mogu da...
To je bolje. Moram se osušiti i nemam vremena.
Nitko ne ostaje suh na ovom putu.
Gluposti! Sada sam suh i spreman.
- Da, ali... - U redu, momci. Hip-hop sada.
Izgledaš divno.
Bijeli Zec. G. Zeče...
- O, moj Bože! Kasnim. Kasnim. - O-o, nemoj otići.
- Vratiti ću se. - Kasnim, kasnim.
- Ne staj na ribu!
Ne šutiraj tu skušu. Briljantno!
G. Zeče. O, Zeče.
O, sigurna sam da je krenuo tim putem.
Da li da pretpostavim da se, možda, krije?
Nije ovdje.
Pitam se.
Ne, mislim, mora da je...
O! Što, kakve čudne male figure.
Tvidli Di i Tvidli Dum.
Ako misliš da smo od voska, moraš platiti, znaš.
Suprotno od voska, ako misliš da smo živi, moraš pričati s nama.
- To je logično. - Pa, bilo mi je drago.
Zbogom.
Ti počinješ otraga.
Prva stvar kad si u posjeti, kažeš:
Kako ste, i stegneš ruku stegneš ruku, stegneš ruku
Kako ste, i stegneš ruku i kažeš ime i zanimanje
- To su maniri. - Stvarno?
Pa, moje ime je Alice, i ja pratim bijelog zeca, pa...
-Ne, ne možeš još otići. -Ne, tvoja posjeta je tek počela.
- Jako mi je žao. - Da li bi se željela igrati skrivača?
-Ili "Gumb, gumb, kod koga je gumb"? - Ne, hvala.
Ako ostaneš još malo, mogli bi organizirati borbu.
To je vrlo ljubazno od vas, ali stvarno moram ići.
- Zašto? - Zato što pratim bijelog zeca.
- Zašto? - Ma dobro, radoznala sam gdje ide.
O, ona je radoznala.
I ostrige su bile radoznale, također, i gdje su sada?
I sjećaš se što se dogodilo s njima.
- Jadna stvorenja. - Jadna stvorenja.
Što? Što se dogodilo s ostrigama?
- O, ne bi te to interesiralo. - O, da.
Ne, ne, ti si u prevelikoj žurbi.
- Pa, možda mogu odvojiti malo vremena. - Možeš?
Pa!
" Morž i Tesar."
Ili "Priča o radoznalim ostrigama."
Sunce je sjalo iznad mora Sjalo što je jace moglo
najbolje što je moglo i bilo je svijetlo
i to samo zato što je bilo
još dosta do noći.
Morž i tesar
šetali su
plažom jedan do drugoga
punih cipela pijeska.
G. Moržu - reče tesar
Moj mozak se počinje šepuriti
To sam raščistio polovicom godine
i ako ne misliš na posao..
Posao!
Vrijeme je došlo - Morž reče -
Govorim o drugim stvarima: O cipelama i brodovima i vosku
i kupusu i kraljevima
i zašto se more zagrijava i da li svinje imaju krila
Nema posla danas
zbog kupusa i kraljeva
O, ostrige, izađite van i šetajte s nama.
Dan je topao i sunčan.
Prijatna šetnja, prijatna priča,
da podijelimo zadovoljstvo.
Da, i ako ogladnimo uz put,
stati ćemo, uh, da nešto pregrizemo.
Ali Majka Ostriga je bacila pogled i
iako joj je glava otežala
ona je dobro znala da nije vrijeme
za ostrige da napuste krevet.
More je lijepo primite moj savjet
i ostanite ovdje - Mama reče.
Da, da, naravno, ali, ha-ha!
Vrijeme je došlo moji mali prijatelji
da govorimo o drugim stvarima
O cipelama i brodovima i vosku, o kupusu i kraljevima
i zašto se more zagrijava i da li svinje imaju krila
Idemo zajedno
s kupusom i kraljevima
Pa, sada, uh, da vidimo.
Ah! Komad kruha i vidi što još treba.
čuj, malo bibera i sol i ocat?
Pa, da, da. Dobra ideja. Vrlo dobro stvarno.
Sada, ako ste spremne,
ostrige, drage,
možemo početi s hranjenjem.
- Hranjenjem? - O, da. Uh...
Došlo je vrijeme, moji mali prijatelji da govorimo o jelu i tako to...
Papar i senf i ostale đakonije
izmiješati zajedno u umak dostojan kraljeva
Jesti ćemo danas
kao kupus i kraljevi...
Ja, uh... Žao mi te je.
Ja... O, oprosti. Moje duboke simpatije.
Uživao sam u tvom društvu...
o, puno više nego što misliš.
Male ostrige. Male ostrige...
ali odgovora nije bilo
samo zato
što su bile pojedene, sve do jedne.
Pa, uh...
Vrijeme je došlo!
Zbog kupusa
i kraljeva.
- Kraj. - To je vrlo tužna priča.
Da, a ima i pouka.
O, da, vrlo dobro, ako si ostriga.
- Dobro, to je bila lijepa posjeta... - Druga recitacija.
- Žao mi je, ali... - Naziv "Otac William."
- Stvarno, ja... - Prvi glas.
Ti si star Oče William, mladi čovjek reče,
i tvoja kosa baš je sijeda
i ti stalno stojiš na glavi
Da li misliš u tvojim godinama to je u redu, to je u redu
Da li misliš u tvojim godinama to je u redu
Dobro, reče Otac William odgovarajući sinu,
opet ću to učiniti i opet i opet
opet ću to učiniti i opet i opet...
Pitam se, tko živi ovdje.
Mary Ann! O, ta djevojka. Gdje ih je sada stavila?
- Mary Ann! - Zec!
Mary Ann!
Ne vrijedi! Ne mogu čekati! Strašno kasnim.
Oprostite, gospodine, ali...
Mary Ann! Što radiš ovdje?
- Mary Ann? - Samo ne radi ništa. Stani tamo. Ne, ne!
Nađi mi rukavice. Kasnim! - Ali gdje kasnite?
- To sam baš htio... - Moje rukavice!
- Odmah, da li si čula? - Bože.
Pretpostavljam da ću slijedeće zapovijedi dobiti od Dine.
Hmm. Da vidimo sad.
Da sam zec, gdje bih držala rukavice?
O! Hvala.
O, ne, ne, ne opet.
O! Mary Ann!
Sad pogledaj ovdje, Mary Ann. Upomoć!
Treba mi pomoć!
Ne! Upomoć!
čudovište! Upomoć!
- O, Bože. - čudovište! Dodo!
- U mojoj kući, Dodo. O, u mojoj jadnoj maloj kući.
Miran, stari prijatelju. Ne može biti baš tako strašno, znaš.
O, moj jadni krov. Svi moji zidovi... Eno ga!
Uzbudljivo, zar ne?
Napravi nešto, Doo-doo.
Da, stvarno. neobična situacija, ali, uh...
Ali, ali, ali, što?
Ali imam vrlo jednostavno rješenje.
- Hvala ti Bože. - Š-Š-Što je to?
- Samo ga izbaci kroz dimnjak. - Da, van. Izbaci ga.
Tko, ja? Ne budi smiješan.
Sada trebamo... Uh...
- Gušter s ljestvama! - Hmm? Bil!
Bil! Treba nam gušter s ljestvama... ljest...
- Možeš li nam pomoći? - Na usluzi, guverneru.
Bil, mladiću, da li si se ikad spuštao kroz dimnjak?
Da, guverneru, već sam se spuštao kroz mnoge dimnjake...
Super, super. Moraš se samo spustiti kroz dimnjak...
i otjerati čudovište.
Naravno, guverneru. čudovište?
Miran. Tako. To je bolje.
Bil, mladiću, ovo je tvoja zlatna prilika.
- Stvarno? - Postati ćeš slavan.
- Postati ću? - Naravno!
Samo budi hrabar, mladiću. Kreni sada.
Samo veži tvoj rep oko...
vrata čudovišta i izvuci ga van.
- Ali, guverneru... - Sretno, Bil.
Pa, ode Bil.
- Jadni Bili. - Uh,
možda moramo primijeniti energičnije zahvate.
Da! Bilo što, bilo što. Samo brže!
O, predlažem da..
- Da, ajde, ajde. - Predlažem da, uh...
Joj!
To je to. Spaliti ćemo kuću!
Da. Spaliti ćemo kuću... Što?
O, ne.
Dim će ga istjerati van
stati ćemo zvijeri na kraj
Nešto za potpalu komad il' dva
par komada smeća
- o, Bože - Dim će ga istjerati van
- Dim će istjerati čudovište. - Ne, ne! Ne moju kućicu za ptice!
o, mi ćemo ga spaliti
ostati će bez nosa...
otjerati ćemo ga..
ovdje čudovišta nisu dobrodošla.
- Šibica? - Šibica? - Hvala.
Bez ijedne mrvice sumnje
dimom ćemo ga istjerati Ne! Ne!
Moja jadna kuća i namještaj.
O, ovo je ozbiljno.
Samo moram... Ah! Vrt.
Ako nešto pojedem, možda ću se opet smanjiti.
Ostavi to! Upomoć!
- Oprostite, ali moram nešto pojesti. - Nemoj mene! Ti, ti..
Ti...barbarine! Upomoć!
čudovište!
Upomoć!
Kasnim! Ja sam ovdje. A moram biti tamo.
- Kasnim, kasnim, kasnim. - Pitam, ima li netko šibice?
Moram ići. Zbogom. Kasnim, kasnim...
- čekaj! Molim te! - O, mlada damo,
- Da nemate šibicu? - Ne, žao mi je, ali...
- G. Zeče! - Nema suradnje. Nema suradnje uopće.
Pa, da se vratimo čudovištu.
Morati ću se sam pobrinuti za njega.
čekaj! Molim te!
Nikada ga neću stići dok sam ovako mala.
Kakvi čudni leptiri.
Misliš kruh - leptiri.
O, da, naravno, uh... Hmm?
Tko bi to mogao...
Leteći konjic! Mislim, drveni konjic za ljuljanje, koji leti.
- Naravno. - Oprostite,
ali, uh, da li...
O, to su gluposti. Cvijeće ne govori.
Ali naravno da govori, moja draga.
Iako netko i ne zna o čemu priča.
Ili nema o čemu.
- Mi i pjevamo. - Stvarno?
O, da. Da li hoćeš čuti "Reci to cvijeću"?
- Ne, pjevati ćemo o nama. - Mi znamo jednu o stidljivoj maloj ljubičici.
- O, ne tu staru stvar. - 'Ajmo "Divan ljiljan u dolini."
- Ili 'duet krasuljaka? - Mi to ne volimo. - O, gledaj ruže.
Djevojke! Pjevati ćemo "Zlatno popodne."
To je o svima nama.
Daj tvoje "A," Lili.
Mali kruh - leptiri ljube cvijeće
I Sunce kao balon igračka
Tamo su jutarnje glorije
U zlatnom popodnevu
Evo i zelenkada s brdske strane
Žice ljubičica su u skladu
Tigrasti ljiljani vole maslačke
U zlatnom popodnevu
zlatnom popodnevu
Evo i gusjenica
i bakrenjaka...
Od tamo lijenim krasuljcima
ljubav prema
mirnom životu
koji vode.
Možeš naučiti puno stvari od cvijeća
posebno u mjesecu lipnju
Ah, ah, ah, ah To je bogatstvo
u sreći i ljubavi
sve u zlatnom
popodnevu.
Sve u zlatnom popodnevu
Zlatno popodne
Možeš naučiti puno stvari od cvijeća
posebno u mjesecu lipnju
To je bogatstvo i sreća
i ljubav
sve...
Zlatno popodne.
- O, to je baš bilo divno! - Hvala, moja draga.
Koja je vrsta vrta od kuda si ti?
O, ja ne dolazim iz vrta.
Da nisi možda divlji cvijet?
O, ne. Nisam divlji cvijet.
A koja si ti vrsta...ili što li si ti, moja draga?
Pa, pretpostavljam da me zovu...
Genus Humanus Alice.
Da li ste vidjeli cvijet kao što je Alice?
Kad razmislim, da li ste ikada vidjeli neku Alicu?
Da. I da li ste primijetili njene latice?
Kakva čudna boja.
I nema miris.
Pogledaj samo tu stabljiku.
Prilično ružnjikava, kažem.
Ja mislim da je lijepa.
- šuti, mali. - Ali ja nisam cvijet.
Aha! Kao što sam i sumnjala.
Ona je običan Mobile Vulgaris.
o, ne!
- Običan što? - Da ti kažem otvoreno:
- Korov. - Ja nisam korov.
- Pa, ne očekujete valjda da će priznati. - Možeš zamisliti?
-Bože! - Ne stoji tu i ne sjedi.
- Idi sada. Ne puštaj korijenje... - Djevojke!
Mi ne želimo korov u našem vrtu.
Bježi, bježi.
Dobro, ako se vi tako osjećate.
Kada budem prave veličine, sve ću vas pobrati.
I to će vas naučiti pameti.
"Možeš naučiti mnogo stvari od cvijeća."
Mislim da ono mora naučiti par stvari o manirama.
Tko si ti?
Pa, ja - ja - skoro da ne znam, gospodine.
Toliko sam se puta promijenila od ujutro, vidite...
Ne znam.
Objasni sebe.
Bojim se da ne mogu objasniti sebe, gospodine,
zato što nisam pri sebi, znate.
Ne znam.
Ne mogu vam više pojasniti, pošto ni meni nije jasno.
Ti? Tko si ti?
Pa, ja mislim da bi ste mi vi morali...
prvo reci - tko ste vi?
Zašto?
O, Bože, sve je konfuznije.
- Nije. - Za mene je.
- Zašto? - Pa, ne mogu se sjetiti nekih stvari i...
- Recitiraj. - Hmm?
O. O, o, da, gospodine. Um...
Kako mala bubica da popravi sjaj...
Stop.
To nije govor, korek-tikan.
Ovako ide:
Kako...
Kako mali krokodil...
da popravi svoj sjajni rep...
u jadnoj vodi rijeke Nil...
na zlatnoj skali?
Kako rublje...
Kako veseliji sam, misli se on zelen,
kada pristojno ispred mojih usta...
dobrodošle male ribe ulaze u...
nasmijane nježne čeljusti.
Pa, moram priznati da to nisam čula prije.
Znam. Ja sam to usavršio.
Pa... Ako me pitaš...
Ti? He!
Tko si ti?
O!
Ej, ti tamo. Djevojko!
čekaj! Vrati se!
Imam nešto važno da ti kažem.
O, Bože.
Pitam se što sad hoće.
Pa?
Smiri svoj temperament.
- To je sve? - Ne.
Konk-rekatnije, koji je tvoj problem?
Pa, konk-rekatnije... Konk-re...
Preciznije rečeno:
Željela bih biti malo veća, gospodine.
- Zašto? - Poslije svega,
tri inča visine je jadna visina...
Ja sam toččč-noo tri inča visok!
I to je zaista dobra visina, stvarno!
Ali ja nisam navikla, na nju...
Fuuuu!
- O, Bože. - Usput, imam nekoliko spasonosnih ideja.
S jedne strane, možeš porasti.
- Jedne strane čega? - S druge strane, možeš se smanjiti.
- Druge strane čega? - Gljiva, naravno!
Hmm.
Od jednih se raste...
Ali koja je koja?
Hmm. Poslije ovoga što se dogodilo, ja...
Nadam se... Ma, nije me briga.
Umorna sam da budem samo tri inča visoka.
Zmija! Upomoć!
Upomoć! Zmija! Zmija!
O, ali molim vas!
o, vidi je! Iš! Iš! Bježi! Zmija!
- Ali, ja nisam zmija. ... Stvarno?
- Što si onda ti? - Ja sam samo mala djevojčica.
Mala? Ha! Mala?
Pa, jesam. Mislim, bila sam.
I onda pretpostavljam da ne jedeš jaja.
- Da, jedem, ali, ali... - Ah! Znala sam! Znala sam.
Zmija. Zmija!
O, za ime Boga.
Hmm! A s druge strane...
To je ideja.
Cijeli život ležim na jajima zbog zmija kao što si ti.
Pitam se da li ću ikada uspjeti.
Eto. To je mnogo bolje.
Hmm. Bolje da sačuvam ovo.
Da vidim sad. Gdje sam ja?
Hmm. Kojim sad putem da idem.
Za ime svijeta što bi to moglo biti...
- Izgubila si nešto? - o!
- Ja... Ja sam... N-Ne.
Mislim, ja - ja- samo se pitam...
O, to je potpuno u redu. Uh, jedan trenutak, molim.
Druga kitica.
Što... što. O, ti si mačak.
češirski mačak.
O, čekaj! Ne idi, molim.
Tu sam ja. Treća kitica.
O, ne, ne, ne. Hvala, ali...
Ali samo da te pitam kojim putem da idem.
Pa, zavisi...
od toga gdje želiš stići.
O, to stvarno nema veze, sve dok...
Onda i nema veze...
kojim ćeš putem ići.
O, usput.
Ako stvarno želiš znati,
onim putem je otišao.
- Tko? - Bijeli Zec.
- Stvarno? - Stvarno što?
- Otišao tim putem. - Tko?
- Bijeli Zec. - Bijeli Zec?
Ali zar nisi rekao... Mislim... O, Bože.
Možeš li stajati na glavi?
- O! - U svakom slučaju,
ako tražiš bijelog zeca,
moraš pitati Ludog Šeširdžiju.
Ludi Šeširdžija? U, ne, ne, ne mislim...
ili Zeca...
onda idi u tom pravcu.
Uh, hvala ti. Mislim da je otišao kod njega.
Naravno, i on je lud.
O, ali ja ne želim ići kod ludih ljudi.
O, tu ti ne mogu pomoći.
Jer, većina je ovdje, luda.
Kao što si možda primijetila...
ni ja nisam baš pri sebi.
Bože. Ako su i ljudi ovdje takvi, ja se...
moram truditi da ih ne naljutim.
Vrlo čudno.
- O, vrlo sretan ne-rođendan - Vrlo sretan ne-rođendan
Vrlo sretan ne-rođendan nama
Vrlo sretan ne-rođendan meni
- Tebi. - Meni - O, tebi
Vrlo sretan ne-rođendan tebi
- Kome, meni? - Da, tebi - O, meni
Sve čestitke s još jednom šalicom čaja.
Vrlo sretan ne-rođendan
teee -
biiii.
- Nema mjesta. - Nema mjesta.
-Nema mjesta! -Ali ovdje ima dovoljno mjesta.
Ah, ali vrlo je ružno sjesti bez poziva.
Kažem da je ružno. Vrlo, vrlo, vrlo ružno stvarno.
Vrlo, vrlo, vrlo ružno stvarno.
O, stvarno mi je žao,
ali stvarno sam uživala u vašoj pjesmi, i pitam se da li bi mi mogli reći...
Ti si uživala u našoj pjesmi?
O, kakvo divno dijete.
Dogodilo se. Baš sam uzbuđen! Nikad nismo dobili kompliment.
- Moraš uzeti šalicu čaja. - Ah, da, stvarno čaj.
- Moraš uzeti šalicu čaja. - To bi bilo vrlo lijepo.
Oprostite što sam prekinula vašu rođendansku zabavu.
- Uh-uh, hvala ti. - Rođendan? Ha-ha-ha.
Moje drago dijete, ovo nije rođendanska zabava.
Naravno da nije.
Ovo je ne-rođendanska zabava.
Ne-rođendan? O, oprostite, ali mi nije jasno.
To je vrlo jednostavno. Sada, 30 dana u ruj...
Ne. Pa. Ne-rođendan...
Ako imaš rođendan, tada...
- Ona ne zna što je ne-rođendan. - Baš smiješno!
Pa, ja...
Razjasnit ću ti.
Po statistici postoji samo jedan rođendan.
Zamisli: samo jedan rođendan svake godine
Ah, ali tu su ti 364 ne-rođendana
Preciznije, sad proslavljamo i zato smo se sakupili.
O, onda je danas i moj ne-rođendan također.
- Stvarno? - Što ti je mali svijet.
U tom slučaju...
- Vrlo sretan ne-rođendan - Meni
- Tebi - Vrlo sretan ne-rođendan
- Meni - Tebi
Sad, puhni u svijeću draga i poželi želju da ti se ostvari.
Vrlo sretan ne-rođendan
Tebi.
Žmirka, žmirka, mali miš,
Baš se pitam što je to.
Iznad cijelog svijeta letiš ti...
Kao poslužavnik za čaj na nebu.
- O, to je baš lijepo. - I, uh, i sada, moja draga,
uh, možeš nam reći što te muči...
Oprostite.
Uh, trebaju ti, uh, neke informacije?
O, da. Vidite, Tražim...
čista šalica, čista šalica. Spusti dolje!
- Ali još nisam uzela šalicu. - Popij, popij
Dolje, dolje Popij, popij, spusti dolje.
Da li bi željela još malo čaja?
Još ga nisam ni uzela, pa bih željela svakako još.
Ah, misliš, bolje išta nego ništa.
Da. Više volim malo, nego ništa.
- Ali, ja samo mislim... - A sada, draga,
nešto te, uh, mislim muči.
Da li bi nam mogla reći sve o tome?
- Počni od početka. - Da, da.
A kada dođeš do kraja,
stani, vidiš?
Pa, sve je počelo...
kada sam sjedila pored rijeke s Dinom.
Vrlo zanimljivo.
- Tko je Dina? - Dina je moja mačka. I tada...
Ah! Mačka?
- Uzmi džem. U nos. Stavi ga u njegov nos.
M-M-Mačka.
Moj Bože. To su stvari koje me potresu.
Vidiš, problemi od samog početka?
- Ali stvarno, nisam mislila... - Ah, to je to.
- Ako ne misliš, ne možeš pričati.
čista šalica...Spusti dolje!
- Ali još nisam uzela... - Spusti dolje, spusti dolje
Spusti dolje.
A sad, draga, što si ono rekla?
O, da. Sjedila sam pored rijeke sa, uh,
sa znate kim.
Znam li?
Mislim na m-a-c-k-u.
čaj?
Samo pola šalice, ako nije problem.
Ajde, ajde, draga. Zar se ne brineš za čaj?
Da, ja sam vrlo privržena čaju, ali...
Ako se ne brineš o čaju, moraš voditi malo prijatne konverzacije.
Pokušavam vas pitati za...
Imam odličnu ideju.
Ajde da promijenimo temu.
Zašto gavran sliči na pisaći stol?
Zagonetka?
Da vidimo.
Zašto gavran sliči na pisaći stol?
- Oprostite? - Zašto gavran sliči na pisaći stol?
- Zašto? - Oprezno. On je isto tako proždrljiv.
Ah, baš je glupa zagonetka. Vi ste samo rekli...
- Mirna. Ne uzbuđuj se. - Što misliš o šalici čaja?
Šalica čaja, stvarno. Pa, žao mi je, ali stvarno nemam više vremena.
Vrijeme! Vrijeme! Tko još ima vremena?
Ne, ne. Nemam vremena, nemam vremena, nemam vremena.
Zdravo. Zbogom. Kasnim, kasnim.
- Bijeli Zec! - O, toliko kasnim.
Ja vrlo, vrlo kasnim.
Pa i ne čudi me što kasniš. Tvoj sat točno dva dana kasni.
- Dva dana kasni? - Naravno da kasni.
Moj Bože.
Moramo pogledati u njega. Aha!
Sad vidim što nije u redu s njim.
Ovaj sat je put kotačića.
O, moj jadni sat. O, moji kotačići i opruge.
- Ali, ali, ali, ali, ali... - Putar! Naravno!
Treba mi putar. Putar!
- Putar! - Put-put-putar?
Putar. O, hvala ti. Putar. Da, to je dobro.
O, ne, ne! Sad ima mrvica u njemu.
Ovo je vrlo dobar putar. O čemu ti pričaš?
- čaj? - čaj! O, nikad ne propuštam čaj! Naravno.
- Nemoj! Nemoj! Nemoj čaj! - čaj.
- Šećer? -Šećer? Dvije žličice. Da...
- Hvala, da. - Pažljivije malo!
- Džem? - Džem! Zaboravio sam na džem.
- Ne! Ne džem! - To samo pokazuje kakva si ti osoba.
- Senf? - Senf, da! Se...
Senf? Ne budi smiješan.
Limun...to je već drugo. ... Tamo.
Eto, gotovo.
- Pogledaj samo. - Poludio je.
- O, draga. - Poludio je. Ludi sat.
- Ne razumijem. To je bio najbolji putar. - Ludi sat.
- Ludi sat! -O, vidi. Da li misliš da opruge... O, Bože!
Postoji samo jedan način da se zaustavi ludi sat.
Dva dana je kasnio. Zato je to.
- O, moj sat. - Bio je?
A bio mi je ne-rođendanski poklon.
- E, u tom slučaju. - Vrlo sretan ne-rođendan
Tee...
biii. - Gospodine Zeče.
O, G. Zeče! O, gdje je sad otišao?
Vrlo sretan ne-rođendan nama, nama
...Sve je ovo glupi nonsens.
Ovo je najgluplja čajna zabava na kojoj sam bila u životu.
I preko glave mi je nonsensa.
Idem kući. Pravo kući.
I taj zec. Koga je briga gdje on ide?
"Šuma Tulgej."
Hmm. čudno.
Ne sjećam se ovoga.
Da vidim sad.
Ne, ne, molim. Ne više nonsensa.
Sad, ako sam došla ovim putem,
Moram se vratiti tim putem.
O, oprostite.
Kada se vratim kući, napisati ću knjigu o ovom mjestu.
Ako se... Ako se ikada vratim kući.
O, uh, oprostite.
Um, ako bi ste mi mogli reći...
Uh... He-he. Nema veze.
Postaje zastrašujuće tamno.
I ništa mi nije poznato.
Svakako će mi biti drago da izađem... O!
Bilo bi stvarno lijepo da vidim nešto razumno, za promjenu.
"Ne gazi po tepihu."
Tepihu?
Staza! O, hvala Bogu.
Znala sam da ću je naći prije ili kasnije.
Ako požurim, mogla bih stići kući točno na čaj.
O. Znam da će Dina biti sretna da me vidi.
Jedva čekam da... Ah!
O, Bože. Sada...
Sada vjerojatno nikada neću izaći.
Pa, sad... kad sam se izgubila,
p-pretpostavljam da je dobar savjet...
da ostanem gdje sam dok me netko ne pronađe.
Ali..ali zašto mislim da bi me netko ovdje tražio?
Dobar savjet.
Da sam ga poslušala prije, ne-ne bih ni bila ovdje.
Ali..ali to je problem sa mnom.
Dajem sebi vrlo dobre savjete
ali ih vrlo rijetko poslušam.
To objašnjava
probleme u kojima sam uvijek.
Budi strpljiva
je vrlo dobar savjet
Ali kako da mirujem kad me kopka radoznalost
i volim promjene
i kada se nešto čudno
događa.
Pa, mislim da je prošao moj sretan dan.
I nisam znala stati, to je razlog
morala sam znati
da mora da se plati cijena
jednog dana
jednog dana.
Davala sam sebi
vrlo dobre savjete
ali ih rijetko slušala
Pa ako sam ikad učila
neke stvari
morala sam ih...
naučiti...
O, češirski mačku! To si ti!
A koga si očekivala? Bijelog Zeca možda?
O, ne, ne, ne. Ja-ja sam završila s tim zecom.
Hoću kući!
- Ali ne mogu naći put. - Naravno.
To je zato što ti nemaš svoj put.
Svi putovi, ovdje, su Kraljičini putovi.
- Ali, ja nikad nisam upoznala nijednu Kraljicu. - Nisi?
Nisi? O, ali moraš!
Ona će biti luda za tobom. Prosto luda.
Molim te! Uh, kako da je nađem?
Pa, netko ide ovim putem.
Netko ide onim.
Ali što se tiče mene, osobno,
ja preferiram prečicu.
Bojimo ruže u crveno
Mi bojimo ruže u crveno
Ne stajemo ne gubimo ni kap
Pa hajde da proširimo bojanje
Mi bojimo ruže u crveno
O, bojimo ruže u crveno
I mnoge su suze puštene
zato što znaju: - U slučaju da porastu
činjenica je - bit će prije gotove.
O, i zato mi idemo naprijed
Bojimo ruže u crveno crveno, crveno, crveno
Bojimo ruže u crveno Mi bojimo ruže u crveno
O, oprostite, gospodine Tri zašto ih morate bojiti?
Pa, činjenica je, gospođice,
zasadili smo bijele ruže greškom, i...
Kraljica voli crvene ruže i ako vidi bijele
- Biti će problema. - I svatko od nas
- mogao bi brzo da ostane bez glave - Bože!
Zbog te bojazni
bojimo ruže u crveno.
Onda da vam pomognem.
- Bojimo ruže u crveno - Mi bojimo ruže u crveno
Nemojte reći Kraljici ovo što ste vidjeli
ili recite ovo što ste vidjeli, ali da bojimo ruže u crveno
Da, bojimo ruže u crveno
- Ne roze - Ne zeleno - Ne akvamarin
Mi bojimo ruže u crveno.
- Kraljica! - Kraljica!
Karte, stoj!
- Na razbroj! - 1, 2, 3,
4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, žandar!
Zec.
Nj-nj-njeno Imperijalno Visočanstvo, Njena Svjetlost,
Njena Ekcelencija, Njeno Kraljevsko Veličanstvo, Kraljica Srca!
- i kralj. - Ura!
Hmm! Tko je bojio moje ruže u crveno?
Tko je bojio moje ruže u crveno?!
Tko se usudio da dodirne s tom vulgarnom bojom
vrt s Kraljevskim cvijećem.
Za bojanje mojih ruža u crveno
netko će izgubiti glavu!
Ne, Vaše Veličanstvo, molim vas! To je sve njegova greška!
Ne moja, Vaša Svjetlosti! As! As!
- Ti? Dvojka, kažeš? - Ne! Dva!
- Ne, ja! Trojka! - E, sad je dosta!
Odsijecite im glave!
Izgubili su glave zbog bojanja ruža u crveno
Služali su ispravno zasadili ruže, ali ne crvene
O, sada će izgubiti svoje glave
Tišina!
O, molim vas. Oni su se samo trudili...
- A tko je ovo? - Uh, vidi, vidi, moja draga.
Ona definitivno nije srce. Uh, da nije možda klub?
O, to je mala djevojčica.
- Da. I ja-ja se nadam... - Gledaj gore. Govori lijepo.
I ne lomi prste!
Okreni van cipele. Kulturno.
Otvori usta malo više. I uvijek reci:
"Da, Vaše Veličanstvo."
A sad, odakle si ti, i gdje ideš?
Paa, ja-ja pokušavam naći moj put kući.
Tvoj put? Svi putovi ovdje, su moji putovi!
Pa da, z-znam. Ali samo sam mislila...
Budi fina dok misliš. To čuva vrijeme.
Uh, da, Vaše Veličanstvo. Ali samo da vas nešto pitam...
Ja postavljam pitanja! Da li igraš kriket?
- Pa, da, Vaše Veličanstvo. - Onda neka igra počne!
Na svoja mjesta. Po zapovijedi Kralja. Brže, brže, brže.
Promiješaj!
Sijeci karte! Dijeli karte!
Karte. stoj!
Tišina!
Odsjeci mu glavu!
Odsjeci mu glavu. Po zapovijedi Kralja. Uh, čuli ste što je rekla.
- Ti si slijedeća, draga. - O, ali...
Uh, da, Vaše Veličanstvo.
- Stop! - O, sve je ovo nemoguće...
Da li želiš da oboje izgubimo glave?
Pa, ja ne želim.
Uh, i reci, kako si stigla do ovdje?
- Nema veze. - Oprosti?
Kažem, nema veze!
S kim to pričaš?
- O, s mačkom, Vaše Veličanstvo. - Mačka? Gdje?
Ovdje. O.
- O, evo ga opet! - Upozoravam te, dijete,
ako izgubim živce, ti ćeš izgubiti glavu!
Jesi razumjela?
Znaš, ti ćeš je stvarno naljutiti. Da probamo opet?
- O, ne, ne! - O, da se malo zabavimo.
Ne, ne, ne! Stop!
O, ne!
Mojeg mi krzna i brade!
O, draga! čuvajte Kraljicu.
Nečije glave će se kotrljati zbog ovog!
Tvoja!
- U vezi nje... - Ali, ali, mislim se, moja draga.
Uh, da li bi mogli imati suđenje? Prvo?
- Suđenje? -Pa... samo, malo suđenje? Aaa?
Hmm. Ako baš želiš.
Neka suđenje počne!
Vaše Veličanstvo, članovi porote,
Lojalni podanici,
i kralj.
Zatvorenik je optužen za navođenje njenog Veličanstva Kraljice Srca
na igru kriket uslijed koje je...- Ali..
-i sa zlom namjerom, draženja, mučenja...
- i s drugim poznatim... - Ne zanima me to!
Dođi do dijela gdje sam izgubila živce.
Uslijed čega je Kraljica izgubila živce.
Sad, da li si spremna da čuješ kaznu?
Kaznu? O, ali mora da se donese presuda prvo.
Kazna prvo! Presuda poslije.
- Ali to nije pravi put! - Svi putovi su...
Vaši putovi, Vaše Veličanstvo.
Uh, da, moje dijete. - Odsjeci...
- Brinem se, draga. Eh, nismo pozvali svjedoke.
Uh, mogli bi čuti jednog ili dvojicu? Možda?
Pa dobro. Ali završite s time!
-Prvi svjedok. Zovite prvog svjedoka. -Zec.
Uh, što vi znate o ovoj, uh, nesretnoj aferi?
- Ništa. - Uopće ništa?
- Uopće ništa! - To je vrlo značajno!
Poroto, zapišite to.
Uh, nevažno, uh, Vaše Veličanstvo je na to mislilo.
Tišina! Slijedeći svjedok.
Miš.
- Pa... - Ššš!
Što imate reći o ovome?
Žmirka, žmirka, mali miš. Baš se pitam...
Ovo je najvažniji dio izlaganja svjedoka koje sam do sad čula.
Zapišite odmah!
- Žmirka, žmirka. - Žmirka, žmirka.
Žmirka, žmirka. Tko li je slijedeći?
Ludi Šeširdžija
- s njegovim šeširom - O!
I, uh, gdje ste vi bili kada je počinjen ovaj strašni zločin?
Kod kuće sam pio čaj.
Danas je, znate, moj ne-rođendan.
O, pa danas je draga i tvoj ne-rođendan također.
- Stvarno? - Stvarno?
Stvarno?
- Vrlo sretan ne-rođendan - Meni?
- O, ne - Tebi! Vrlo sretan ne-rođendan
- Meni? - Tebi!
Sad, puhni u svijeće draga i poželi želju da ti se ostvari.
Vrlo sretan ne-rođendan
Tebi.
O! Vaše Veličanstvo.
Uh, da, draga?
Gledajte! Evo ga ponovno!
- Tko..tko? - Češirski mačak.
- Mačak! - Mačak?
- Mačak! Mačak, mačak! - Eno ga tamo! Eno ga tamo!
- O, to je strašno! Upomoć! - Zaustavite ga!
- Zaustavite ga. Uhvatite ga. - Neka mi netko pomogne.
-Daj mi džem. Brzo, džem. -Džem! Po naređenju Kralja.
Džem. - Samo da ga dohvatim!
Nečije glave će se kotrljati zbog ovog!
- Aha! - Gljiva.
Odsjeci...
O, buu. Ja se ne bojim vas.
Vi niste ništa osim paketa karata.
Pravilo 42: "Sve osobe veće od milje...
moraju napustiti sud odmah."
Ja nisam milju visoka. I neću nigdje ići.
Žao mi je. Pravilo 42, znate.
A što se tiče vas, Vaše Veličanstvo...
Vaše Veličanstvo, zaista.
Vi niste Kraljica. Vi ste samo,
debela, napuhana, živčana, stara ti... tiranka.
I, uh, što si ono rekla, draga?
Rekla je, da ste debela, napuhana, živčana, stara tiranka.
Odsijecite joj glavu!
čuli ste što je Njeno Veličanstvo reklo.
Odsijecite joj glavu.
Naprijed, natrag, unutra van, evo nas opet
Nitko ne gubi i nitko ne pobjeđuje
Natrag, naprijed, van unutra, skroz do vrha
- Nitko ne... - Odsijecite joj glavu!
Odsijecite joj glavu!
Trenutak! Ne možeš napustiti zabavu, a da ne popiješ šalicu čaja.
- Ali sad ne mogu stati. - O, ali mi inzistiramo.
Moraš nam se pridružiti na šalici čaja.
Odsijecite joj glavu!
Gospodine Gusjenico, što da radim?
Tko si ti?
Eno je tamo. Ne dajte joj da pobjegne!
Odsijecite joj glavu!
O! Još sam zaključan, znaš.
Ali, Kraljica! Ja stvarno moram van!
- Ali ti si već vani. - Što?
Pogledaj sama.
Ej- stvarno, to sam ja!
Sanjam. - Ne dajte joj da pobjegne!
-Odsijecite joj glavu! - Alice, probudi se. Molim te, probudi se!
- Alice! Molim te, probudi se, Alice! - Odsijecite joj glavu!
Alice! Alice. Alice.
Alice. Alice.
Da li bila ljubazna da obratiš pozornost na svoju lekciju?
Hmm? O! Uh, kako mali krokodil popravlja svoj sjajni rep?
- u jadnoj vodi... - Alice, o čemu ti pričaš?
O, oprostite. Ali vidite, gusjenica je rekla...
Gusjenica? O, za ime Boga.
Alice, Ja... O, dobro. Idemo. Vrijeme je za čaj.
"Alice u zemlji čuda
preko brda il' tamo il' ovdje
pitam se gdje"
Obrada: BRAĆA KARAMAZOV
"Alice u zemlji čuda
kako da dođem do zemlje čuda
preko brda il' ispod zemlje
ili samo iza drveta
Alice u Zemlji čuda
gdje je put ka zemlji čudesa
preko brda il' tamo il' ovdje
pitam se gdje."